V hlavách nosili samé dôležité veci, najmä z práce… Niekto by však povedal: Tým deckám chýba tvrdá ruka. Plesk! Preplesk! Niekedy azda aj áno. Ale vedelo sa aj to, že deťom chýba aj pohladenie, dobré slovo. Pokojná chvíľka s tatkom či mamičkou. A tak jeden múdry a dobrý čarodej vymyslel rozprávky.
![Jakub Prokeš, zástupca šéfredaktora Pravdy](https://ipravda.sk/res/2009/11/05/thumbs/22941-jakub-prokes-nestandard1.jpg)
Rodičia ich rozprávali detvákom pred spaním a hoci to bolo iba pár minút denne, všetci sa cítili odrazu lepšie. Navyše, a to skutočne nik nečakal, začali si deti rozprávky pamätať, ba dokonca ich aj vylepšovať. Rodičov to najprv trochu štvalo.
Prerušovať a dopĺňať ich skrátené verzie rozprávok, keď sa už-už niečo začína v telke… Na to zvyknutí neboli. No potom zistili, že z rozprávkových večerov majú radosť. Dokonca sa im to vrátilo aj ináč: Ak má dieťa lepšiu pamäť a vie sa lepšie sústrediť, netreba sa s ním toľko učiť. Tak urobili rozprávky z nezbedných detí a rodičov šikovné deti a dobrých rodičov.
P. S. Aby dobrí rodičia neboli v strese z toho, čo budú rozprávať deťom, bude Pravda prinášať každý deň novú rozprávku až do Troch kráľov.